Vaikų bronchiolitas: smulkiųjų kvėpavimo takų pažeidimo priežastys ir pasekmės - Vaidelienė, Laimutė (Pulmonologija ir alergologija, 2013)
Bronchiolitas yra dažniausia smulkiųjų kvėpavimo takų pažeidimo forma. Tai bendras pavadinimas, apimantis įvairias uždegimo ligas, pažeidžiančias bronchioles. Ūminis virusinis bronchiolitas – dažniausia vaikų smulkiųjų kvėpavimo takų pažeidimo forma. Tačiau patofiziologiniai pokyčiai smulkiuosiuose kvėpavimo takuose būdingi ir daugeliui kitų būklių: įvairioms kvėpavi-mo takų infekcijoms, jungiamojo audinio ligoms, imunodeficito būklėms, esant plaučių pažeidimui dėl įvairių aplinkos veiksnių, alergenų, vaistų, po plaučių ar kaulų čiulpų transplantacijų. Vaikams šios būklės retos. Jiems bronchiolių pažeidimus dažniausiai sukelia sunkios virusinės kvėpavimo takų infekcijos, o dažniausia iš retų pirminio bronchiolių pažeidimo formų – obliteracinis (konstrikcinis) bronchiolitas. Nors šios ligos prognozė vaikams paprastai palanki, vis dėlto persirgtas obliteracinis bronchiolitas gali būti fibrozinių pokyčių, nuolatinio oro srauto apribojimo, bronchektazių susiformavimo priežastis. Priežastinių veiksnių įvairovė ir patologijos retumas lemia vėlyvą bronchiolių pažeidimo diagnostiką. Tačiau pastaraisiais dešimtmečiais ištobulėję neinvaziniai tyrimo metodai, ypač kompiuterinė tomografija, leidžia anksčiau nustatyti smulkiųjų kvėpavimo takų pažeidimus netgi neatliekant plaučių biopsijos. Naujos klinikinės žinios ir diagnostikos galimybės gali padėti anksčiau diagnozuoti smulkiųjų kvėpavimo takų pažeidimus vaikams ir skirti ankstyvą efektyvesnį gydymą.