Nemigos diagnostikos ir gydymo aktualijos - Evelina Pajėdienė; Giedrė Jurkevičienė (Pulmonologija ir alergologija, 2018)
Nemiga yra vienas dažniausių miego sutrikimų, pasireiškiantis pakartotiniu sunkumu užmigti, miego trukmės, vientisumo arba kokybės pablogėjimu, kuris kartojasi nepaisant adekvačių miego sąlygų ir blogina dienos savijautą. Nemigos diagnostikai reikalinga išsami paciento apklausa, specializuoti klausimynai, miego dienoraščio pildymas, objektyvus ir instrumentinis tyrimas dėl gretutinių ligų. Polisomnografiją rekomenduojama atlikti įtariant gretutinius miego sutrikimus, tokius kaip miego apnėja, periodinių galūnių judesių sutrikimas, narkolepsija, esant sunkiai bei vaistams atspariai nemigai arba įtariant aiškų nesutapimą tarp subjektyviai paciento išreiškiamų skundų ir objektyvių polisomnografijos metu nustatomų miego parametrų. Remiantis 2017 m. Europos nemigos diagnostikos ir gydymo gairėmis, pirmojo pasirinkimo lėtinės nemigos gydymo metodu laikoma kognityvinė elgesio psichoterapija, kuomet benzodiazepinų arba benzodiazepinų antagonistų grupės vaistus rekomenduojama skirti tik trumpam simptominio gydymo laikotarpiui.